Hva mener du med at du ikke vil ha det?
-Hvorfor, Bill? -Du vet ikke, eller hva?
Det er vanskelig å forklare, men jeg har akseptert min skjebne.
Men det må du jo ikke!
Du trenger bare drikke denne hurpas blod, så er alt over.
Spennende, men husk at yakuzaen er der oppe.
Må jeg minne dere på å være litt stille?
Jeg vet ikke hva du driver med, men ikke lat som at det er skjebnen.
Du har kuren.
Se på henne. Hun er din skjebne. Hun er din fremtid.
Hvis du ikke drikker blodet hennes, tar du et valg.
Et valg du ikke trenger å leve med, i motsetning til Jessica og jeg.
-Du har rett. -Gudskjelov.
Det er et valg.
Jeg velger den sanne død.
-Dra til helvete, Bill! -Jessica.
Ikke prøv. Jeg er enig med henne. Si hvorfor du gjør dette.
Jeg kan ikke.
Prøv!
Det kan ikke forklares.
Gå nå.
-Ikke fortell om Sarah til noen. -Jeg skjønner.
Bill.
-Jeg vil at du slipper meg fri. -Jessica!
Jessica Hamby.
Du vet at jeg aldri ønsket å gjøre deg til vampyr.
Det var min straff for at jeg hadde tatt en annen vampyrs liv.
Jeg er utrolig stolt over den vampyren du er blitt.
Jeg vet at du klarer deg helt utmerket på egen hånd-
-når jeg er borte.
Jeg frasier meg vårt blodsbånd...
Og min makt over deg som mitt avkom.
Som din skaper, Jessica...
Slipper jeg deg fri.
Hvis du gråter på jakken min, må du betale for den, vennen.
Jeg er lei for det, Sookie.
-Det er klart. Du kan komme ut. -Takk.
-Hvor ble du av, Sam? -Sookie.
-Skal jeg vente utenfor? -Nei, jeg vil ikke være alene.
"Kjære Sookie. Når du leser dette, vet du nok at jeg har dratt."
Du husker sikkert Nicoles utbrudd her om kvelden.
Jeg vet ikke om hun har rett eller ei.
-Hei, kjære. -Datteren vår tar salto i magen.
Hun syns vi er sprø. Jeg syns vi er hardføre.
Men to ting er jeg helt sikker på. For det første elsker jeg Nicole.
-Nei, glem det. Du kan ikke ta den. -Jeg klarte det nesten.
-Jeg er veldig sterk. -Ja, men du må hvile.
For det andre vil jeg se min datter vokse opp.
Vi har to liv på jorden, Sookie.
Det første er for oss selv. Det andre er for våre barn.
Vi må lære dem det vi vet.
Dette er et farvel,-
-men jeg har lært at verden ikke er så stor som jeg trodde.
Chicago ligger tross alt bare et steinkast unna.
Nicole og jeg vil gjerne at du hilser på når barnet er født.
Takk for at du gjør dette. Jeg vet hva du gir slipp på.
Jeg får mye mer enn jeg mister.
Ok.
Jeg vil at du skal vite, etter alt du har vært gjennom...
"At jeg elsker deg. Sam."
-Arlene? -Sookie, er det deg?
Jeg mente ikke å overrumple deg. Jeg har Jessica med meg.
-Ikke det minste pinlig... -Hei, rødtopp.
-Hva driver dere med? -Har du sett "Field of Dreams"?
-"Bygg den, så kommer de." -Å ja.
-Jeg skjønner ikke. -Forretningene suger.
Men det blir aldri bedre om vi ikke holder åpent!
Fra nå av jobber vi som vanlig og venter på gjestene.
Imens må vi feste selv, folkens.
-Vil du ha noe å drikke? -Nei takk, ikke nå.
-Går det bra med deg? -Sam har dratt.
-Hva? -Han har dratt.
Får jeg snakke med deg?
Hva har skjedd?
Han etterlot et brev til hver av oss. De lå i husvognen hans.
Mitt var tungt å lese. Kanskje du vil åpne det alene.
Ja, det er nok best, med tanke på omstendighetene.
-Vil du være alene? -Nei, du kan bli.
Andy?
"Kjære sheriff Bellefleur. Jeg sier opp. Sam Merlotte."
-Det med å lukke døren... -Det var helt unødvendig.
Jess. Jeg beklager hvordan alt ble.
Jeg vet ikke så mye om deg.
Hva mener du?
Den kvelden hjemme hos Sookie, da du hadde dratt,-
-sa Lafayette noe til meg som stemte.
Han sa at han visste ting om deg som jeg ikke gjorde.
Han sa at det var fordi jeg ikke gadd å spørre.
Beklager at jeg aldri spurte.
Det går bra.
-Er dere lykkelige sammen? -Ja. Jeg tror vi blir det.
Da er jeg glad for din skyld.
Takk.
-Gjør meg en tjeneste. -Hva som helst.
Sørg for at Sookie kommer trygt hjem.
Så klart. Hvor skal du?
Jess!
Jeg er stolt av deg, men vi trenger å ta en prat.
-Om hva? -Om det som skjedde i går!
Du sa at du ikke vil ha barn! Fortjener jeg ikke en forklaring?
Jeg elsker deg. Hadde jeg ønsket barn, ville det vært med deg.
Men jeg vet ikke om jeg vil det.
Det er alt.
-Hvem var den rødhårede jenta? -Hvilken rødhåret jente?
Vampyren som ble betatt av deg da du hadde reddet henne.
Hun med de flagrende øyenvippene.
Det er første gang jeg så en rødhåret vampyr.
Men nå vet du hvem hun er?
-Kan du slutte å kjefte på meg? -Hvor har du vært i dag?
Jeg pakket ting for at du skulle slippe. Hvor var du?
-Jeg var hos betjent Stackhouse. -Med Jason? Hele dagen?
-Gjorde du ingenting annet? -Ok.
Jeg møtte henne.
Jeg hadde aldri sett henne før og visste ikke hvem hun var.
Jeg satt med Jason på Merlotte's, eller hva det heter nå.
-Skaperen hennes er døende! -Vet du hvem skaperen er?
Han var den første vampyren jeg møtte. Han var snill mot meg.
Han er døende, og jeg ville hjelpe til.
Jeg ga blod på klinikken så han ikke skulle sulte.
-Lover du at du ikke lyver? -Ja, jeg lover at jeg ikke lyver.
-Beklager. -Det går bra.
Jo, jeg kjenner deg bedre enn det. Men jeg kjenner deg kanskje ikke her.
Kjære, det går bra.
Jeg lager middag til deg, og så glemmer vi dette.
Lukk opp! Jeg må snakke med deg.
-Hvem er det? -Jeg vet ikke.
-Hva vil du? -Beklager, Hoyt.
-Hva er det, Jess? -Så du kjenner henne likevel?
Jeg vet at jeg ikke burde være her, men får jeg komme inn?
-Nei. Hoyt, din løgner! -Han lyver ikke.
Jeg kjenner ham, men han kjenner ikke meg.
Det går faktisk an.
Jeg kom for å be ham fortelle deg det.
-Fortelle hva da? -Om oss.
Hoyt, du og jeg var...sammen.
-Hva? -Vi bodde sammen.
Vi var så lykkelige.
-Men jeg ødela alt. -Gå din vei.
-Vent litt. -Nei.
Jeg er forvirret og fatter ikke hva som foregår,-
-men jeg vil ikke høre dette.
Jeg kan ikke. Hvis du vil høre på det, kan du gå ut.
Men hvis du går, skal du vite at det er slutt mellom oss.
Skjønner du?
Jeg beklager, Brigitte.
Jessica!
Kan du fortelle hva det dreier seg om?
Bill slapp meg fri i kveld.
Herregud, så leit. Hvorfor det?
Det fins en kur, men han nektet å drikke den.
-Nå skjønner jeg ikke. -Ikke jeg heller.
Han hadde det foran seg.
Han hadde redningen servert på et fat, men han nektet.
-Hvorfor det? -Jeg vet ikke.
Han vet det nok ikke selv, men jeg kan skjønne...
Jeg skjønner at man aksepterer skjebnen. Men om man ikke må?
Da skjønner jeg det ikke.
Trodde du at jeg ville skjønne det?
Jeg trodde du ville skjønne meg.
Du var den første mannen jeg elsket på ordentlig.
Beklager at jeg ødela alt med kjæresten din. Hun virker hyggelig.
Men nå da jeg visste at du var her,-
-var det ingen annen jeg ville møte en slik kveld.
-Så utrolig egoistisk sagt! -Kanskje det.
Men av en eller annen grunn spiller det ingen rolle akkurat nå.
Prøv å få pusten tilbake.
Så vil jeg at du forteller vår historie.
-Stackhouse. -Hei. Beklager at jeg forstyrrer.
Jeg kjenner ingen annen her. Kan du hente meg?
-Ja da. Men hvem er dette? -Det er meg, Brigitte.
-Hoyts Brigitte? -Ikke nå mer.
-Jøss, hva skjedde? -Den rødhårede vampyren dukket opp.
-Jessica? -Hun sa at hun og Hoyt var sammen.
Så ble alt et eneste stort kaos.
Gjør deg klar, Brigitte. Når jeg kommer, blir det enda mer kaotisk.
-Hva spiser dere? -Etouffee og "dirty rice".
Jeg liker ikke dirty rice.
-Sett deg ned og spis, Big John. -Gjerne, sjef. Takk.
Big John vet virkelig hvordan man lager slikt.
-Skal ikke du sitte med oss? -Nei, vennen.
Vennen? Har hun det bra?
Jeg er snart tilbake.
Sookie, er du ikke sulten?
Keith spiser ikke. Skal jeg be ham kjøre deg hjem?
-Du og Keith, altså? -Ja, det ble visst slik.
Vi tar det veldig rolig. Vi har ikke sex, for da ville han dødd.
Men jeg liker ham.
-Arlene Fowler og en vampyr. -Jeg vet nok hvor rart det høres.
-Har du noen gode råd? -Mine vampyrråd vil du ikke ha.
Bill er døende. Det var jeg som smittet ham med hepatitt-V.
Jeg visste ikke at du var positiv engang.
Ikke jeg heller. Jeg ga ham blod før vi dro til Fangtasia.
-Er han syk allerede? -På grunn av meg og blodet mitt.
-Det går så fort. -Faen heller.
-Hvordan klarer du det? -Hva mener du?
Du har måttet begynne på nytt så mange ganger. Hvordan orker du?
Det er bra om ens døde mann åpenbarer seg og befaler det.
Ellers må man først bestemme seg for at man vil.
Jeg holdt tilbake følelsene for Alcide, for jeg tenkte på Bill.
Ja, det stemmer nok.
Jeg vil aldri utsette noen annen for det.
I så fall tror jeg ikke du kommer til å gjøre det.
-Jeg er glad i deg. -Og jeg er glad i deg.
Nå skal du få litt mat.
-Jeg liker heller ikke dirty rice. -Du kan pirke litt.
-På tide å hugge inn! -Lafayette, kom og spis!
-Kom hit nå! -Jeg kommer straks!
Eric. Kom inn.
Da Pam fant meg, følte jeg det samme.
Jeg blåste i alt og var klar for å dø.
Jeg ville dø, til og med. Sykdommen bryter ikke bare ned kroppen...
-Det handler ikke om sykdommen. -Den angriper sjelen også.
-Hvorfor kom du hit? -For Sookies skyld.
-Dette er urettferdig mot henne. -Jeg gjør alt for henne.
-Lytt til henne, da. -Det er dette hun trenger.
-Hun elsker deg. -Hun vil lære å elske en annen.
-Men ikke så lenge jeg fins. -Ikke vær så kjepphøy.
Hadde hun ikke vært fe,-
-ville hun ikke følt denne dragningen mot oss, og vi mot henne.
Du må innrømme det selv.
Lyset hennes drar oss inn. Og hun dras mot vårt mørke.
Rakk du å bli så syk at du fikk feberdrømmer?
Noen.
Før jeg kom til Fangtasia i kveld,-
-drømte jeg at Sookie vugget et barn til søvn.
Vårt barn, antar jeg. Hun sang en vuggevise for den.
Jeg nærmet meg henne bakfra, betraktende.
Jeg så over skulderen hennes og så barnet vårt.
Det var et tomrom.
Et svart tomrom. Sookie hadde født døden.
Faen...
Det er vår natur, Eric. Det er alt vi har å gi henne.
Jeg har løyet for henne, truet henne og nesten voldtatt henne.
Likevel vender hun tilbake, som en møll til lyset.
Hun kan ikke slippe taket. Jeg vil sette henne fri.
-Kan du snakke med henne? -Hva?
Spør om jeg får møte henne i kveld.
Hun må skjønne valget mitt. Hun fortjener å vite det.
Men jeg kan ikke forklare det om hun ikke gir meg sjansen.
-Jeg ber deg. -Jeg er over tusen år gammel, Bill.
Hadde jeg hatt talent for parterapi, ville det ha vist seg.
Det er den siste tjenesten jeg ber deg om, Northman. Det lover jeg.
-Jeg skal snakke med henne. -Jeg følger deg ut.
Nei. Spar på kreftene.
Fortalte du henne?
-Faen heller. -Jason?
Brigitte ringte. Jeg vet ikke hva Jessica har fortalt deg...
Jason?
Hallo, Jason. Du må våkne.
Er du med?
Beklager.
Jeg får ikke la noen andre kjøre politibilen. Hvor skal vi?
Til sykehuset. Du har sikkert fått hjernerystelse.
-Hvor lenge var jeg borte? -I fem minutter.
Fem minutter er ingenting! Og ingen jobber nattevakt på sykehuset nå.
-Vi drar hjem til meg. -Jeg blir ingen byrde for deg da?
Nei da.
Brigitte. Før vi kommer dit, er det noe jeg må si.
Ok.
Vi skal ikke ha sex i kveld. Håper du skjønner det.
Jason, jeg har nettopp gjort det slutt med Hoyt.
Jeg er helt knust.
Hva får deg til å tro at jeg vil ha sex med deg i kveld?
Du får stole på meg. Jeg trengte å si det.
Hva er det som foregår?
Du skal bli blond igjen.
Ingen har dødd. Men noen kommer til å dø om jeg må bli i Louisiana.
Vær så snill, ikke hent sjefen. Det var ingen trussel.
Men det er livsviktig at jeg kommer tilbake til Anchorage i morgen.
-Nekter de? -Et øyeblikk.
Det koster 1200 dollar, for jeg regnes ikke som familie.
-Er det en mann eller en kvinne? -En kvinne.
Jeg ordner det.
Kameraten min vil snakke med deg.
Hei. Jason W Stackhouse her.
Jeg er sheriffbetjent i Renard. Hvem snakker jeg med?
Marlise? For et vakkert navn du har, Marlise.
Jeg kunne sagt det hele dagen. Marlise, Marlise...
Kanskje du ikke vet om det,-
-men byen vår, Bon Temps, ble angrepet den siste uken.
Ja, det var fælt.
Min venn Brigitte lider av posttraumatisk stress.
Som betjent er det min plikt å få henne til et trygt sted.
Kan du hjelpe meg å gjøre jobben min?
Så klart du kan. Du sitter vel foran pc-en din?
Det eneste du trenger å gjøre, er å trykke på en knapp. Gjør du det nå?
Kom igjen, trykk nå. Det kommer til å føles helt herlig.
Bra jobbet, Marlise. Det skal jeg hilse henne.
I like måte, vennen. Ha det.
Hun sender bekreftelsen og takker for at du velger Delta.
-Takk, Jason. -Det var så lite.
Det var stort for meg. Takk.
God natt.
Som om hun ikke var der. Jeg skal bare sove.
Hva faen er det du driver med?
Du burde la meg lege deg.
-Får jeg spørre om en ting? -Så klart.
Utenfor sa du at det ble slutt fordi du ikke var klar.
Det stemmer.
Hvis du ikke var klar da...
Jeg var ung.
Og umoden.
Jeg hadde fått undervisning i hjemmet.
En 17-årig jente som plutselig blir vampyr.
Før jeg hadde rukket å utforske min mørke side-
-eller finne ut hvem jeg var eller hva jeg ville...
-Møtte jeg deg. -Og jeg visste hva jeg ville?
-Ja. -Utforsket du din mørke side, da?
-Ja, det gjorde jeg. -Og?
Da du skjøt Violet...
Du har reddet livet mitt to ganger.
For nå når jeg sitter her med deg...
Det er første gang på veldig lenge jeg ser en fremtid.
Du kan lege meg nå, om du vil.
Pokker heller. Kan jeg ta bort munnbindet?
El munnbind. Ta borto.
Glem det.
Jeg fjerner munnbindet, for jeg kan ikke sette på folien ellers.
Jeg gjør det ikke av vennlighet, og du må ikke skrike.
For i så fall kommer de trolig til å drepe meg.
Og om jeg er død, vet man aldri hva de gjør med deg.
Er det forstått?
Flink pike.
-Takk. Kan jeg få et glass vann? -Ned med haken.
-Hva vil skje med meg? -Du minner om Mary.
-Mary Bethany? -Horehuset jeg drev.
Horehus skjønner de, selvsagt.
Mary kom til meg da hun var 16-17 år.
Hun var vakrere enn du noen gang har vært.
Men én ting er likt: Hun trodde hun var for fin til å være hore.
Hun innså ikke at hun var født hore og alltid skulle forbli hore.
Høres ikke det nøyaktig ut som deg?
-Skal dere selge meg? -Det kan du banne på.
Men de kommer til å ha NewBlood.
Det kurerer ikke permanent. Men det gjør du.
Én slurk, og vampyren er som ny.
Hvis du spiller dine kort riktig, kan du bli historiens best betalte hore.
Hei.
-Har du fått sove noe? -Nei. Jeg er helt susete. Og sulten.
Det eneste jeg har, er øl.
Og erter.
Øl høres bra ut.
-Kan du ta en til meg? -Ja da.
-Hva ser du på? -Det er bare reklame.
Verden går under, men Cindy Crawford selger fortsatt hudpleieprodukter.
Faen meg rart.
Skål.
-Om det hadde vært en mann, da? -Hva da?
På telefonen med flyselskapet. Hva om det hadde vært en mann?
Jeg hadde prøvd likevel. Men det ville nok ikke funket.
Hva er trikset? Vet du hvordan kvinner skal tas, bare?
Alle er forskjellige. Noen ting sliter man med, andre ting er lette.
For meg var det vanskelig med matte. Ikke med jenter.
Det er fordi du er søt. Og snill.
Det har ingenting med utseendet å gjøre. Ikke undervurder deg selv.
Hadde jeg vært snill, ville dette ikke skjedd.
Hva mener du? Hva har jeg havnet oppi?
-Vil du virkelig høre dette? -Ja.
Hoyt og jeg var bestevenner. Vi vokste opp sammen.
Vi spilte fotball gjennom hele skoletiden og var alltid sammen.
Eneste forskjellen var med jenter.
Når vi var ute, gikk jeg alltid hjem med en kjæreste eller en ny dame.
Hoyt gikk alltid hjem til mamma.
Men en kveld kom Jessica inn i hans liv.
Hoyt sa at det var kjærlighet ved første blikk.
Pokker. Beklager, jeg skal slutte nå.
Nei, ikke gjør det. Vær så snill.
De var fantastiske sammen. De passet så bra sammen.
Og jeg ødela alt.
Det verste var at jeg lot som om det ikke var min feil.
Jeg hadde drukket blodet hennes, men kunne nektet å ha sex.
Andre klarer å la være, men det gjør ikke jeg.
Jeg fikk dårlig samvittighet, så jeg fortalte det til Hoyt.
Jeg lot ham banke meg, for han fortjente å beseire meg.
Da han hadde slått meg ned,-
-sto han der og sa noe jeg aldri vil glemme.
Han sa at jeg aldri ville få oppleve ekte kjærlighet.
Hverken med Jessica eller noen annen, for det var noe som manglet i meg.
Det var urettferdig sagt.
Jo, jeg fortjente å høre det. Jeg fortjente enda verre.
Før Hoyt flyttet til Alaska, ba han Jessica slette hukommelsen hans.
Han ville glemme henne og meg. Det var sånn det skjedde.
Ingen har løyet for deg, og du valgte ikke feil type.
Du valgte bare en fyr som allerede hadde møtt den rette.
Han husket henne bare ikke.
Men sånn er det, Brigitte.
Hoyt og Jessica hører sammen.
-Kom. -Hvor skal vi?
-Til sengs. -Jeg sa jo...
Jason, jeg skal lære deg hvordan man ikke har sex med noen.
Dra rett hjem, alle sammen.
Sookie.
Eric?
-Kan vi snakke sammen? -Det er ok, dere kan dra.
-Er du sikker? -Ja.
-Jeg var hos Bill i kveld. -Jaså?
-Du virker overrasket. -Bryr du deg om ham?
Det er veldig få jeg bryr meg om.
En håndfull vampyrer. Og så deg.
Hva sa han? Fortalte han hvorfor?
Sa han noe annet enn "derfor"?
For det føltes som å snakke med en suicidal baby.
Ikke nå lenger. Han vet nøyaktig hva han gjør og hvorfor han gjør det.
-Du burde snakke med ham. -Nei.
-Ikke? -Jeg driter i ham om han vil dø.
Hvem oppfører seg som en baby nå?
-Jeg er redd. -Døden er skremmende.
Jeg har unngått den i tusen år.
-Hvor lang tid har han igjen? -Jeg vet ikke.
Men han vil møte deg i kveld.
-Hva vil han si? -At han gjør dette for din skyld.
Så idiotisk.
Nei. Ikke når han forklarer det.
-Får jeg gi deg skyss hjem? -Du har ingen bil.
Jeg vet det.
Hvordan føles det?
Rart.
Men bra?
Det føles jævlig rart, men ja.
Hva var det jeg sa?
Hva skal vi gjøre nå?
Fortell noe om deg selv som du aldri har fortalt noen andre.
-Hva som helst? -Det første du kommer på.
-Hjelper det om jeg begynner? -Ja, kanskje.
Ok...
Nå vet jeg. Jeg jukset på en prøve en gang.
Å nei. Din forbryter.
Egentlig lot jeg noen smugtitte på min prøve.
-Jeg jukset hele tiden. -Ikke ert.
Jeg fikk ikke gå over grensen, men du sa ingenting om å erte.
Det var en stor greie for meg, og jeg fortalte det aldri. Din tur.
Å ja. Ok...
-Jeg liker rosa. -Rosa?
Ja.
Bra. Den var bra.
Noe annet? Noe litt dypere, kanskje?
Husker du at du kranglet med Hoyt om at han ikke vil ha barn?
Ja, det er ikke så lett å glemme.
Jeg vil virkelig ha barn, Brigitte. Men...
-Tenk om jeg får en jente... -Og så?
-Tenk om hun møter en som meg. -En som deg?
-Hoyt tok feil om deg, Jason. -Om hva da?
Det er ingenting som mangler hos deg.
Alt en mann skal ha, er der. Det lover jeg.
Datteren din vil være heldig om hun møter en som deg.
Takk for skyssen. Jeg hadde aldri sett Bon Temps ovenfra.
Telefonen din ringer. Det er nok Bill.
Du kan bli med inn om du vil.
-Hallo? -Har du snakket med Eric?
Han slapp meg av nettopp, faktisk.
-Får jeg møte deg? -Skal jeg komme til deg?
Nei. Jeg kommer.
Hadde du tenkt å fortelle at du ikke var døende?
-Ginger! -Hva?
I hele kveld har jeg løpt rundt og hjulpet til med andres forhold.
-Høres det ut som meg? -Nei.
Nei. Så om du føler deg skuffet fordi jeg ikke kom løpende til deg,-
-beklager jeg det.
Nå vil jeg gjøre det godt igjen ved å knulle deg.
Hørte du meg ikke, Ginger? Du og jeg skal endelig knulle.
Jaså?
-Skal vi virkelig knulle? -La oss gjøre det, kjære.
Hvor har du fantasert om at vi skulle gjøre det?
-På tronen! -Da får det bli på tronen.
-Hva skjer nå? -Jeg setter meg oppå deg!
Gjør det, da, Ginger.
-Min hepatitt-V, da? -Jeg er immun.
Ginger?
Det var faen meg fantastisk.
Takk.
Går det bra?
God natt, Ginger.
Pamela.
Pam?
Eric.
-Hvor har du vært i kveld? -Hos noen venner.
Din vampyrgroupie, Sookie Stackhouse?
-Nei. -Fy deg, mr Northman.
Jeg tilbyr dere hele verden, men dere har bare løgner til gjengjeld.
Vet Sookie Stackhouse om Sarah?
Gjør hun det?
Hvis dere skader henne, kan dere glemme meg. Og dere trenger meg!
Din makt er direkte proporsjonal med min tålmodighet med deg.
Og min tålmodighet er slutt, mr Northman!
Ett tau igjen.
God natt.
Stopp.
Hun vet det.
Endelig...
Litt ærlighet.
Hvor bor miss Stackhouse?
Tekst: Harald Plahter www.btistudios.com